Franjevački samostan
sv. Frane u Zadru
Trg sv. Frane 1 23 000 ZADAR Tel. 023/ 250-468 Fax: 023/ 254-349
WEB STRANICA: www.svetifrane.org
Osoblje samostana: Fra Josip Sopta, provincijal,
Fra Drago Ljevar, gvardijan 098 337 001 ili e-mail: drago.ljevar@si.t-com.hr
Fra Diego Deklić tajnik provincije, vikar, ekonom, tel. 254-348
i fra Tomislav Ćurić knjižničar
Zadar, 10. listopada 2010.

34(45)2010.

EVANĐELJE Lk 17, 11-19
Zahvaljivanje jednog stranca. — Stranac jasnije od drugih postaje svjestan Isusove sveopće dobrote. I on jedini izražava zahvalnost.
Čitanje svetog Evanđelja po Luki
Dok je Isus putovao u Jeruzalem, prolazio je između Samarije i Galileje. Kad je ulazio u neko selo, eto mu u susret deset gubavaca. Zaustavile se podaleko i zavapiše: »Isuse, Učitelju, smiluj nam se!« Kad ih Isus ugleda, reče im: »Idite, pokažite se svećenicima!« I dok su išli, očistiše se. Jedan od njih, vidjev da je ozdravio, vrati se slaveći Boga u sav glas. Baci se nice k Isusovim nogama zahvaljujući mu. A to bijaše neki Samarijanac. Nato Isus primijeti: »Zar se ne očistiše desetorica? A gdje su ona devetorica? Ne nađe li se nijedan koji bi se vratio i podao slavu Bogu, osim ovog tuđinca?« A njemu reče:
»Ustani! Idi! Tvoja te vjera spasila!«
Riječ Gospodnja.

Danas je pred nama opet jedna lijepa scena Isusova ponašanja. Pred njim je deset gubavaca. Gubavci su bili smješteni u gubavilištima, kasnije će se zvati lazareti, i nisu smjeli svakuda hodati i pojavljivati se. Bili su izolirani jer su smatrani nečistima. Kao takvi nisu mogli nigdje na javna mjesta, a kamoli u hram ili slično. Vidimo po njihovom sastavu da su zajedno bivali i židovski gubavci i samarijski i ostali. Svi su oni prepoznali Isusa i mole ga da ih ozdravi. Isus uslišava njihome molitve i ozdravlja ih. Oni idu pokazati se svećenicima, a jedan se samo vraća da bi dao hvalu Bogu i zahvalio što je ozdravio. Opet će to biti samarijanac kojega židovski mentalitet nikako ne prihvaća, već ga u svemu odbacuje. Ovdje je na kušnji još jednom domaća veličina i pravednost, pa makar ona i bila među gubavcima. Ovdje se na prvi mah ne opaža jedna veoma velika činjenica. Naime, mi odmah vidimo ozdravljenje deset gubavaca i čuđenje zašto se njih devet nije vratilo Isusu zahvaliti, a malo manje i nikako vidimo da Isus još nagrađuje ovoga desetoga ozdravljenoga – tuđinca. Isus je ozdravio svih deset, ali je samo jednoga spasio. On kaže samaritancu – vjera te je tvoja spasila. Onih devet će moći odmah u obitelj, odmah na trgove i ulice, odmah u hram, ali deseti je sebi pridobio kraljestvo nebesko, jer on je i ozdravljen i očišćen i spašen. Tako je Gospod spasio Izraelski narod i oslobodio ga ropstva egipatskoga. Početak Evanđelja po Mateju (1,21) kaže da će On spasiti narod svoj od grijeha njegovih. On je Spasitelj. Mi kršćani smo po njemu spašeni (l Kor 1,18) u povijesti spasenja. Isto tako kaže da on nije došao suditi svijet, nego da se svijet po njemu spasi. Ivan kaže (3,17) po milosti ste spašeni. A koliko smo mu zahvalni? Čujmo i jedan primjer životinjske zahvalnosti koja izaziva u nama zavist. U Južnoj Africi, blizu grada Livingstona, neki je čovjek imao psa. Ništa posebno i ništa neobično dok jedna vrana nije s njim sklopila veliko prijateljstvo i s njegovim gospodarom i jednako uzimala iz gospodareve ruke i posude za psa. Jednoga dana je nestao pas i nisu ga mogli naći. Tražili i tražili uzaludno. Međitim vrana je postala nervoznija i gladnija, iako je redovito dolazila na gospodarevu ruku ili na posudu za psa. Netom bi uzela hranu odmah bi nervozno zagrakćala, kako se ono kaže “kroz zube” i brzo odletjela. Novi je elemenat u tome što se odmah vraćala i tražila još hrane. Poslije tjedan dana čovjek je odlučio slijediti vranu i odgonetnuti gdje to ona leti. Idući za njom otkrio je i mjesto gdje je bio njegov pas. Pas je naletio na lovačku zamku i ostao sve to vrijeme nepokretan. Vrana ga je hranila i spasila dok nije dovela i gospodara do njega. Gospod je dao, ne samo obični instikt životinjama, a kako to one znaju iskoristiti, a tek koliko je dao svome vrhuncu stvaranja - čovjeku?! Josip, Marija i Isus, bježeći u Egipat, morali su se i odmoriti. Prvi veći odmor bio je u pustinji, u jednom sastajalištu razbojnika. Žena jednoga od tih primila je strance i lijepo ih pogostila. Bolest u kući učinila ju je osjetljivom prema drugima. Naime, imala je dijete teško bolesno od gube. Ujutro je Marija pitala malo vode da opere Isusa. Zatim je Sveta obitelj nastavila svoj put prema Egiptu, ostavljajući dobrotu i svjetlost kod svojih prošlih domaćina. Neka je nutarnja misao natjerala majku da onom vodom što je služila Isusu opere svoje teško oboljelo dijete. Spasiteljeva voda umah ga je ozdravila. Godine su prolazile. Mali je rastao i s vremenom postao vođa skupine razbojnika koji su se borili za slobodu Izraela protiv Rimljana. Na kraju je suđen, i završio na križu s onom dvojicom na Kalvariji. U smrtnoj borbi čuo je riječ s obližnjeg križa. Pogledao je i opazio natpis: "Isus Nazarećanin Kralj Židovski". U patničkom Isusovu licu prepoznao je sliku djeteta čija ga je voda ozdravila u pustinji. Zato je uzviknuo.

- Gospodine, sjeti me se kada budeš u Kraljevstvu nebeskom! Isus mu je odgovorio: - Još danas ćeš biti sa mnom u Raju. To je bila večer petka koji će se zauvijek nazvati Velikim, Svetim. I tako lopov ukrade i Nebo! Iako s prebijenim nogama, stiže s Isusom prvi u Nebo (Arapsko Evanđelje Isusova djetinjstva,Mabić,II.134). Gospodine, daj nam snage da znadnemo bit zahvalni i Tebi i bližnjemu za sve ono što dobivamo svaki dan, za svu milost i pažnju koja nas okružuje. Pomozi nam da to vidimo i znadnemo zahvaliti i zahvaljivati svaki dan. Pomozi nam da na tvoje dobročinstvo i dobročinstvo bližnjega nikada ne ostanemo dužni u osobnoj zahvalnosti. Isus je, kako kažu evanđelja, napravio trideset i pet pojedinačnih čudesa. Otprilike znamo zahvalnost. Znamo da nijedno nije napravio da pokaže sebe i svoju moć, već je svako čudo imalo veći i viši cilj – da se proslavi Bog u njemu. F. Mabić

28. nedjelja kroz godinu C
(Lk 17,11-19)
Popričesna meditacija
Isus se dotače gubavaca. To je nečuveno u higijenskim i religioznim poimanjima ljudi onoga vremena.
Devetorica nastavljaju svoj put. Deseti se vraća zahvaliti Isusu. Ili, kako će to Isus reći, “podati slavu Bogu”. A taj je k tome bio Samarijanac.
Isus je dirnut njegovim dolaskom. A razočaran devetoricom samoživih i sebičnih koji se nisu vratili.
Daješ mi život i zdravlje, a ja prigovaram na sitnicama za koje mislim da mi nedostaju. Ne znam reći hvala što živim i još dijelim s onima koji su potrebniji kruha i riječi.
Ne znam zahvaljivati... Jesam li uopće ikada rekao hvala što nisam gubav? Držim da je sve moje pravo, a ne Tvoj dar.
Daj mi milost da postanem poput onog Samarijanca pa da barem katkada u nedjeljnoj euharistiji “podam slavu Bogu” i kažem Ti: hvala.
Priredio: Dario Miletić

9.09.2010. | 18:58 “SLOBODNA DALMACIJA”
Fra Ilija u Zadru sklapao "kumstva" za djecu iz Konga

SATNICA * OBAVIJESTI * SATNICA * OBAVIJESTI * SATNICA * OB
Sveta ispovijed radnim danom od 8 do 11 i od 17,30 do 18,30 sati
Nedjeljom i blagdanom prije sv. Mise.

Nedjelja 10. X. XXVIII. NKG, Franjo Borđa, Daniel
- LISTOPADSKA POBOŽNOST u 18,30 h
Ponedjeljak: 11. X: Bl. Ivan XXIII papa
Kateheza za odrasle u 19,45 sati
Utorak 12. X. Serafin, Maksimilijan. - Pobožnost utorkom sv. Anti - molitva.
Kateheza za mlade u 20 sati
Srijeda 13. X. Eduard, Edo
Četvrtak 14. X. Kalist papa, Ljeposlav
Petak 15. X. Sv. Terezija Avilska - KLANJANJE
Subota 16. X. Hedviga , Marija Margareta Alaque
Nedjelja 17. X. XXIX. NKG, Ignacije Antiohijski - MISIJSKA NEDJELJA
NEDJELJOM SU MISE u 8,30 u 10 i u 19 sati
Svaki dan je misa u 7 i 19 sati
Služba časova (časoslov): svagdanom u sv. misi,
nedjeljom i svetkovinama Večernja u 18,30 sati.
Prve nedjelje u mjesecu sastanak s FSR-om sat vremena prije večernje mise
Euharistijsko klanjanje: u petak poslije Mise
Krunicu molimo svaki dan u 18,30 sati.

Zadrani zainteresirani
Nakon promocije filma, koja je napunila Crkvu sv. Frane, afričkom misionaru su prilazili brojni Zadrani i Zadranke i interesirali se za projekt „kumstva“. Riječ je o dobrotvornoj akciji za financiranje školovanja siromašne djece u Africi. Jedna godina školovanja u osnovnoj školi stoji 50 eura, a u srednjoj 100 eura.
- Za tamošnju djecu to je veliki dar, velika nada, da će se tako lakše osamostaliti i zarađivati za život. Obrok u školi mnogoj je djeci jedini obrok koji uopće pojedu. Školarinom im se kupuje uniforma, plaćaju knjige i obroci. Poslat ću vam fotografiju Vašeg „kumčeta“ u njegovom razredu te Vas obavijestiti s kakvim je uspjehom završio razred. Obično i djeca napišu pismo „kumovima“ – objasnio je fra Ilija jednoj Zadranki koja je sa svojom kćerkom misionaru predala jednogodišnju školarinu za dvoje djece u osnovnoj školi.
Nikolina Radić Ančić

Posebno preporučamo pogledajte nedjeljna i blagdanska čitanja u PPT i PPS prezentacijama.
www.svetifrane.org (stranica našeg samostana sv. Frane u Zadru)
www.mali-brat.com (stranica naših mladih sv. Frane Zadar)
www.ofm-sv-jeronim.hr (stranica naše Provincije sv. Jeronima Zadar)
www.svetinikola.hr (stranica župe sv. Nikole Tavelića u Rijeci)

Zagrebački novinar i putopisac Miro Aščić dan nakon zadarske promocije svoje knjige „Afrika – misija na crnom kontinentu“ promovirao je u utorak uvečer, u Crkvi sv. Frane u Zadru, i dokumentarni film „Kongoanska misija fra Ilije Barišića“.
Autor - ujedno redatelj, snimatelj i montažer – filmom je ispričao priču o misionaru koji živi u kongoanskom selu Kimbulu.
- Već 38 godina Kongo je njegova druga domovina, a rat, nesigurnost, pobunjenici i gladni njegova stvarnost. Unatoč tome, fra Ilija Barišić s nevjerojatnom žilavošću i životnom energijom nastavlja pomagati i graditi škole po zabitim kongoanskim selima. U dokumentarcu Kongoanska misija fra Ilije Barišića pokušao sam prikazati kako izgleda život u zemlji koju su posljednjih 15 godina ratovi opustošili te što motivira jednog misionara na život u krajnje teškim uvjetima – kazao je autor Miro Aščić na projekciji filma kojoj je prisustvovao i njegov suradnik i suputnik Hrvoje Ivančić, ali i sam fra Ilija Barišić.
Aščić je film snimao tijekom svog lipanjskog boravka u Kongu i posjeta fra Iliji, vrlo omiljenom misionaru koji je sagradio niz škola, crkava, ambulanti i stacionara za izrazito siromašno kongoansko stanovništvo. Za vrijeme ratnih sukoba u kojima je od 1996. godine pobijeno više od 6 milijuna Kongoleza napadnut je i hrvatski misionar, općenito jedan od najstarijih afričkih misionara, koji je tada zadobio 25 uboda nožem i jedva preživio.
- Ovaj nam je film dočarao život u Africi. Težak, ali pun ljepote i nade. A fra Ilija je čovjek koji svim srcem živi za Afriku – kazao je franjevački provincijal fra Josip Sopta i dodao kako su „najbolji dio Crkve u Hrvata upravo njezini misionari“.
Fra Ilija, o kojem je s divljenjem u filmu govorio i bivši časnik HV-a, a danas UN-ov mirovnjak u Kongu Goran Jaman, zahvalio je na svim dobročinstvima i pomoći za napaćene Afrikance.
- Zahvaljujem na svim dobročiniteljima, i franjevcima i župljanima župa Zadarske nadbiskupije jer misionar nije sam i ništa ne postiže sam. Misionar radi u ime Crkve i sa Crkvom – kazao je skromni misionar te prenio i zahvalnost svog afričkog biskupa narodu Hrvatske.